‎Am plecat de la Hotelul Paradis ‎de câteva luni.
‎Eu și mama suntem pe Tărâmul zânelor.
‎Zice că zăpada prinde bine.
‎Că o să uităm de griji.
‎DE CINE FUGEAM NOI?
‎Ce e, Bambi?
‎Nu pot să dorm, mamă.
‎Întoarce-te pe partea cealaltă.
‎Închide ochii. O să te fure somnul.
‎E ceva în perna mea, mamă.
‎Cum adică?
‎Chiar aici.
‎Taie-o.
‎- Am găsit. ‎- Arată-mi.
‎MEDIC
‎Deci asta te ținea trează.
‎Doare, mamă.
‎Mă doare foarte tare.
‎De asta nu poate dormi mama, deci.
‎Fiindcă are perna plină de amintiri.
‎Fiindcă o tulbură. Fiindcă suferă.
‎Acum înțeleg ‎de ce se duce la fumat noaptea.
‎S-a întâmplat în ciuda eforturilor mamei.
‎Și eu am ceva tulburător în pernă acum.
‎- Taci! ‎- Te rog!
‎Nu face asta, scumpo.
‎Te simți bine?
‎Ce căutăm aici, mamă? ‎De ce am venit în locul ăsta înghețat?
‎Nu ne vor găsi aici. ‎Nu le va trece prin minte, de asta.
‎Putem pleca, dacă vrei.
‎Hai să luăm un taxi chiar acum.
‎Doar tu contezi.
‎- Nu contez deloc. ‎- Nu spune asta.
‎Fac multe lucruri pentru tine ‎de care nu-ți spun.
‎- Mamă... ‎- Da?
‎Mai știi când te-ai dus la bancă ‎la Paradis?
‎- Da. ‎- Eu trebuia să merg la lagună.
‎- Nu asta am făcut. ‎- Bambi, scumpo...
‎Mă asculți?
‎Ce spuneai?
‎O să-ți spun doar atât.
‎Îți amintești copiii ăia...
‎care fuseseră crescuți ‎să se ia de gălețica unei fete?
‎Îmi amintesc. Aveam cinci sau șase ani.
‎Ce găleată!
‎Eram la hotelul de la plajă.
‎Uite ce găleată! Ce proastă!
‎Nu fii rea, draga mea.
‎Ce e, Bambi?
‎- A fost cineva rău cu tine? ‎- Nu se joacă cu mine, mami.
‎Au zis că găleata e prea mică.
‎Muream de nerăbdare ‎să le dau o lecție părinților.
‎Bambi.
‎Apasă butonul de ștergere, scumpo. Uită.
‎Lacrimile tale îmi ardeau pieptul.
‎Mi-au picat direct în inimă.
‎De asta am făcut Legământul lui Bambi.
‎- Ai așa ceva? ‎- Legământul e al nostru.
‎- Dar nu îl știu. ‎- Ba da.
‎Ți l-am șoptit când plângeai în ziua aia.
‎Nu-mi amintesc.
‎Poți, dacă vrei.
‎E deja în tine.
‎Eu și mama suntem foarte fericite.
‎Dar ni se întâmplă lucruri rele uneori. ‎Din cauza lor.
‎Mi se pare că mama fetei frumoase ‎o cam neglijează.
‎De ce e trează la ora asta?
‎Noua pacoste. E obsedată de mama.
‎Îi spunem „Creatura hollywoodiană”, ‎din cauza aspectului.
‎De ce sunt așa?
‎Creatura hollywodiană ‎ne atacă din nou cu dulceața.
‎Hai în cameră!
‎Uite, mamă.
‎Alt suflet pierdut.
‎Te-ai pierdut?
‎Nu ai pe nimeni? Nici pe mămica ta?
‎Sunt sigură că mama e prin apropiere.
‎- Zici că e Cuțitara. ‎- Așa e.
‎Vine Cuțitara!
‎Nu face asta. Mă sperii.
‎Bambi, vrei să-l iei pe golănaș ‎în cameră? Sigur îi e foame.
‎- Bine. ‎- Haide!
‎Nu știm dacă fata știe de crimă.
‎Sau dacă e complice. Nu avem dovezi. ‎Pare să fie nevinovată‎.
‎Cine știe ce vom afla mâine?
‎Două hoteluri, două crime. ‎Ambele cu buletine diferite.
‎Numele și adresele sunt false.
‎Nu avem cazier. ‎Nici numere de telefon sau carduri.
‎Sunt anonime.
‎Extraordinar!
‎Ce tot zici, băiete?
‎E extraordinar că nu au acte?
‎Sunt teroriste ‎date în căutare internațională?
‎Dau cazul altora dacă nu faceți față.
‎Nici vorbă, domnule. ‎Verificăm înregistrările de la aeroport.
‎- Suntem aproape. ‎- Au trecut luni de zile. Grăbiți-vă!
‎Prindeți-le imediat, clar?
‎Haideți, la treabă!
‎Vino încoace!
‎- Mă bucur că l-am luat, mami. ‎- Și eu.
‎Mama nu suportă să mă vadă tristă.
‎Cine știe ce ar fi făcut ‎dacă știa că e de vină doctorul?
‎Nu face gălăgie, că ne dau afară.
‎Ne mulțumește în felul lui.
‎Poate că suntem aici pentru golănaș.
‎- Ce vrei să spui? ‎- Să-l hrănim.
‎Ca să ne vindece sufletele rănite.
‎Mama, magicianul. ‎Mă scoate imediat din marea suferinței.
‎Și eu am avut un câine, știai?
‎Nu mi-ai spus. Cum era?
‎Era cel mai gălăgios ‎și protector câine din lume.
‎Îmi plăcea că era nebun.
‎Regina de gheață îl ura, desigur.
‎De ce zici că era „nebun”?
‎Pentru că îl speria totul.
‎De asta era agresiv.
‎Avea o teamă profundă.
‎Fără vreun motiv anume.
‎Fiica noastră prețioasă consideră ‎că merităm un scandal.
‎Așa ne arată recunoștință.
‎Nu te-ai gândit la consecințe? ‎Că vei fi umilită?
‎Sau...
‎Ba da.
‎Încă una ca tine, ‎de parcă tu n-ai fi de ajuns!
‎Cine e tatăl chestiei ăleia? Zi-mi!
‎Spune-mi!
‎Închideți-i gura animalului ăla!
‎O să rezolvăm asta ‎înainte să afle tatăl tău sau altcineva.
‎Aranjez cu un doctor.
‎Nu o să merg la doctor.
‎Ce?
‎Uită-te în ochii mei și repetă.
‎Nu mergem la doctor!
‎Spune-i și lacheului tău ‎să-mi lase câinele în pace.
‎Plecați!
‎Nu te-ai atins de micul dejun.
‎N-am chef să mănânc.
‎M-am plictisit de mâncare. Nu mi-e foame.
‎Fiindcă am vorbit despre câine? ‎S-a sfârșit urât, nu?
‎Habar nu ai ‎cât de malefică era bunica ta.
‎Ulei de motor...
‎SISTEMUL DE FRÂNARE
‎Lichid de frânare...
‎Ce ți-au făcut?
‎Ce au făcut?
‎Nu te las să-mi omori copilul.
‎Nu vă las să-mi omorâți copilul.
‎Îmi pare rău pentru câinele tău nebun.
‎Chiar ai trecut prin multe.
‎Tu nu vei păți nimic.
‎Cât timp sunt eu prezentă.
‎Bună ziua!
‎Ar trebui să-i dai mâncare organică ‎fetei frumoase.
‎Nu poate să mănânce orice.
‎Trebuie să îndurăm atacul dulceții?
‎Sigur că nu.
‎Dar nu pricepe.
‎Dezgustul pe care-l simțim față de ea ‎probabil că o face să se simtă bine.
‎Loțiune!
‎- Ce a spus? ‎- Nu știu.
‎Am spus „loțiune”.
‎Mama fetei frumoase a uitat să se dea.
‎Are pielea crăpată de la frig.
‎- Ce vor de la noi, mamă? ‎- Cine, scumpo?
‎Ei. Creaturile hollywoodiene.
‎Femeia vorbăreață.
‎Proprietarul de hotel.
‎Și... Doctorul.
‎Nici ei nu sunt singuri.
‎Au parteneri și prieteni. Au case.
‎De ce ne tot sâcâie?
‎Fiindcă văd că noi ignorăm lucrurile ‎pentru care ei se sfâșie reciproc.
‎De asta ne cred slabe.
‎De asta încearcă să ne domine.
‎Și atunci trebuie să le dau o lecție.
‎Haide!
‎Cum merge? Ceva noutăți?
‎Au călătorit în străinătate cu acte false.
‎Au stat la hoteluri ‎în Londra, New York și India.
‎Merg pe coastă. Din Egee în Mediterană. ‎Stau în camere de lux.
‎După moartea doctorului, ‎au mers la alt hotel.
‎Ce prostie! Nu au casă?
‎De unde au bani?
‎Nu le-am aflat identitățile reale,
‎așa că nu avem de unde ști, domnule.
‎Avem înregistrările de la aeroport.
‎Autobuzul mergea spre Ürgüp și Cappadocia.
‎Deci merg pe continent.
‎- Arestați-le urgent. ‎- Da, să trăiți!
‎Imediat ce găsim hotelul la care stau.
‎Bine. Vă fac treaba mai ușoară.
‎Trimit pozele la hoteluri ‎cât sunteți voi pe drum.
‎- Bine. ‎- Poate iese ceva.
‎Da, să trăiți!
‎Haide!
‎Să te întorci repede, bine?
‎Mă întorc după ce-i găsesc mama.
‎Vino încoace! Hai!
‎Hai, repejor!
‎Hai!
‎Mama spune că mă va elibera în viitor.
‎Mama poate face orice.
‎Mă poate elibera dacă vrea.
‎Dar și dacă aș fi liberă, ‎tot cu ea aș rămâne.
‎Nu te mai prosti. ‎Cheamă-ți mama, spune-i că te-ai întors.
‎Întoarce-te! Unde mergi?
‎Întoarce-te! Trebuie să-ți găsim mama!
‎Unde ești?
‎Ești aici?
‎Nu e nimeni aici. Cine o să ne vadă?
‎Băi! La ce te holbezi?
‎Scuze, îmi căutam câinele.
‎Care câine, tâmpito? Fir-ar să fie!
‎Îmi pare rău.
‎Dispari!
‎Calmează-te. Ce ai?
‎Nu știu. M-a speriat.
‎Am citit mult despre ucigașa din hoteluri.
‎- Ce ucigașă? ‎- Nu ai auzit?
‎A omorât un doctor cu un cutter.
‎- I-auzi! ‎- Și un proprietar de hotel înainte.
‎- Îi spun ucigașei „Cuțitara”. ‎- Pe bune?
‎A omorât un doctor cu un cutter.
‎Și un proprietar de hotel înainte.
‎Bambi, te simți bine?
‎S-a întâmplat ceva? Te-a supărat cineva?
‎Vorbește! Spune-mi!
‎Golănașul și mama lui m-au alergat.
‎Am rămas fără suflare.
‎Scumpo...
‎Ce s-a întâmplat?
‎Putem merge în cameră? Mi-e sete.
‎Bambi!
‎Încă mi-e sete.
‎M-am deshidratat.
‎Să fi văzut ce fericit era cu mama lui!
‎Am mers prin pasaje secrete cu ei.
‎Mi s-a uscat gura de la atâta alergătură. ‎Trebuie să beau ceva.
‎- Îmi pare rău. Scuze! ‎- Oprește-te!
‎Vreau să-mi spui ce s-a întâmplat. ‎Privește-mă în ochi.
‎Nu s-a întâmplat nimic cu nimeni. ‎Nu mi-a făcut nimeni nimic.
‎Ar trebui să mă schimb.
‎PAȘAPORT
‎Mamă...
‎Îmi amintesc Legământul lui Bambi.
‎Doar eu am voie să te fac să plângi.
‎Și tu pe mine.
‎De asta o ai pe mama ta.
‎A rămas cu tine...
‎că să-i învețe minte ‎pe cei care te supără.
‎Nu pune întrebări care o să mă dărâme. ‎Încă nu e timpul.
‎Ai făcut-o din cauza mea. Din cauza mea.
‎Stai!
‎Așteaptă!
‎Ascultă-mă!
‎Nu fugim de nimeni. Acum înțeleg.
‎Bunicii mei sunt morți, ‎iar lacheii lor ne urmăresc.
‎- Ascultă, scumpo. ‎- Știu de cine fugim.
‎Știu ce au pățit Doctorul și Proprietarul. ‎Ai făcut-o din cauza mea.
‎Nu!
‎Mama ta nu face rău ‎nimănui care nu merită.
‎Nu te învinovăți.
‎- Știu că vrei să fugi acum. ‎- Mamă.
‎- Mă vezi în altă lumină acum. ‎- Mamă!
‎Biata fată! Ce poate face decât să plângă?
‎Fiindcă mama ei e neglijentă.
‎Fix așa!
‎Mama fetei frumoase o neglijează.
‎În sfârșit, mama vorbește!
‎Sper că ți-e de ajuns să ne dai pace.
‎- Haide! ‎- Ce vrei să spui?
‎N-am fost destul de clară?
‎Dar vă plac mult.
‎Mi se pare că sunteți diferite.
‎- Și... ‎- Ascultă, idioato!
‎Ne deranjează prezența ta. Înțelege odată!
‎Ce rea ești!
‎Nimeni nu mi-a mai vorbit așa.
‎De ce plângi? Ce au făcut?
‎M-a insultat.
‎Mă purtam frumos cu ele ‎fiindcă erau singure.
‎Mi-a părut rău de ele.
‎Ești bolnavă la cap.
‎Ești o nebună care se ia de oameni ‎sub pretextul drăgălășeniei.
‎Cine te crezi? Nu-i poți vorbi așa!
‎Așa e soția ta. Bolnavă la cap.
‎Domnule, e scandal pe pod.
‎Știi cine sunt?
‎Da. Ești un idiot.
‎- Jur că-i trag una! Țineți-mă! ‎- E nebună, dragule.
‎- Calmează-te! ‎- Haideți!
‎- Calmează-te, dragule. ‎- Calmați-vă. Doamnă...
‎Ajunge! Ce vreți de la noi?
‎Scumpo!
‎Aș vrea să fi avut cutterul tău, mamă.
‎- Chiar acolo. ‎- Nu te prosti. Împachetează.
‎Trebuie să plecăm imediat.
‎I s-a întâmplat ceva?
‎N-avem timp de întrebări.
‎Mamă, ce se întâmplă?
‎SECURITATE
‎Taxi!
‎Eu plec, băieți.
‎La autogară. ‎Autobuzul pleacă în 15 minute.
‎Nu sunt în cameră.
‎- Ai verificat în hol? ‎- Da. Nu sunt nicăieri.
‎- Zi! ‎- ‎Poartă-te normal.
‎Mama și fiica sunt cu tine? ‎Întreabă poliția.
‎Bine. Cum zici tu.
‎Da? Nu-ți face griji, frate.
‎Vin după ce trec pe la autogară.
‎Oprește!
‎Ne dăm jos.
‎Ce ați spus?
‎Trage pe dreapta. Plătesc toată cursa.
‎- Încă n-am ajuns. ‎- N-ai auzit? Oprește aici!
‎- Hai cu mine! ‎- Nu trântiți portierele!
‎Pe aici.
‎- Unde mergem, doamnă? ‎- Mergeți și vă dau eu indicații.
‎Acum ne putem relaxa. Întreabă ce vrei.
‎De ce am fugit așa brusc?
‎Fiindcă tipul bătrân stătea în telefon.
‎Și apelul taximetristului m-a iritat.
‎SECURITATE
‎Treceți pe aici.
‎S-a întâmpla ceva cu Creaturile?
‎Pot să se ducă naibii.
‎E numai vina ei.
‎Mă scuzați!
‎Domnule, dați jos cureaua și treceți iar.
‎Hai să luăm bilete.
‎Hai!
‎Curelele și ceasurile.
‎Suntem lângă terminal.
‎Da, suntem în zonă.
‎Bine. Am înțeles.
‎Au luat un taxi spre aeroport.
‎Haide!
‎- Unde e ieșirea? ‎- Pe aici.
‎- O să-mi răspunzi? ‎- Da, scumpo.
‎Creatura și soțul ei n-au pățit nimic.
‎Deci am fugit ‎fiindcă un moș vorbea la telefon?
‎Moșul ăla era șeful securității ‎de la hotel.
‎Pariez că e polițai retras.
‎Se apropie nori de furtună. ‎Simt că ne urmăresc.
‎Haide!
‎Au ieșit din taxi pe fugă.
‎Ce să facem?
‎Mereu fugim din loc în loc.
‎- Ce e? ‎- Ăia doi.
‎- Ce e cu ei? ‎- Ar putea fi polițiști.
‎- Cum îți dai seama? ‎- Pur și simplu.
‎Recunosc polițaii.
‎Hai să anunțăm la sediu.
‎Chiar sunt polițai.
‎Mama ta scapă de multe așa.
‎Pariez că moșul le-a zis
‎și ne-au aflat ruta de la taximetrist.
‎- Trebuie să facem ceva. ‎- Plecăm în străinătate.
‎Cât mai curând posibil.
‎Dacă zici tu.
‎- Hai să ne luăm bilete. ‎- Haide!
‎- Te preocupă ceva? ‎- Da.
‎- Învață-mă, mamă. ‎- Ce anume?
‎Cum să adulmec problemele.
‎Cum să scap de ele. ‎Cum să recunosc polițiști sub acoperire.
‎Învață-mă totul.
‎De ce?
‎Ca să pedepsesc Sufletele agățate ‎care ne supără.
‎- Ți-a plăcut? ‎- Nici n-ai idee!
‎O să te învăț, ‎dar să nu uiți ce urmează să-ți spun.
‎Dacă îndrăznești să lupți cu monștrii, ‎riști să devii tu însuți unul.
‎BAZAT PE ROMANUL DE PERIHAN MAĞDEN