Ми покинули Райський Готель кілька місяців тому.
А зараз ми з мамою в Казковому Місці.
Мама каже, сніг нам на користь.
Каже, сніг притрусить усі наші проблеми.
«ВІД КОГО МИ ТІКАЛИ?»
Що таке, Бембі?
Не можу заснути, мамо.
Спробуй розвернутися.
Заплющ очі, і одразу заснеш.
У моїй подушці щось є, мамо.
Як це?
Отут.
Розріж її.
-Знайшла. -Покажи мені.
ЛІКАР
То ось що заважає тобі спати.
Воно болить мені, мамо.
Дуже болить.
Ось чому мама так часто не може заснути.
Бо її подушка наповнена її минулим.
Воно постійно турбує її. Завдає їй болю.
Тепер я розумію, чому вона постійно встає покурити.
Мама намагалася, але не вберегла мене.
Тепер і мене теж щось турбує в подушці.
-Тихо. -Будь ласка!
Не роби цього, крихітко.
Усе гаразд?
Що ми тут робимо, мамо? Чому ми приїхали в це холодне місце?
Тут нас не знайдуть.
Тут ніхто й не шукатиме.
Ось чому.
Поїхали звідси, якщо хочеш.
Пішли, зловимо таксі.
Ти найважливіша.
Я взагалі не важлива.
Не кажи так.
Мама дуже старається для тебе, навіть якщо не каже.
-Мамо. -Що?
Пам'ятаєш, як ти поїхала в банк, а я лишилася?
Так.
Я мала їхати в бухту.
-Сталося не так. Я... -Бембі, крихітко.
Ти взагалі мене слухаєш?
А що ти казала?
Скажу тобі ось що.
Згадай тих нечемних дітей,
яким захотілося принизити тебе через іграшкове відерце.
Я їх пам'ятаю. Мені було десь п'ять-шість.
-Що це за відерце? -Ми були на готельному пляжі.
Дивіться, яке в неї відерце! Тупиця!
Люба, так не можна.
Бембі? Що таке, крихітко?
Хтось був нечемним?
Вони не хочуть зі мною гратися, мамо.
Кажуть, у мене відерце маленьке.
Уяви, як сильно мені тоді хотілося провчити її батьків.
Бембі.
Натисни кнопку «Стерти».
Забудь про це.
Твої сльози обпікали мені груди.
Вони падали мені в саме серце.
Саме тоді твоя мама склала Клятву Бембі.
-Ти склала Клятву Бембі? -Ми склали Клятву Бембі.
-Але я її не знаю. -Знаєш.
Я шепотіла тобі її того дня, коли ти ридала.
Я не пам'ятаю.
Згадаєш, якщо захочеш.
Вона в тобі.
Ми з мамою дуже щасливі.
Але іноді з нами трапляються погані речі.
Через них.
Гадаю, мама цієї красуні занадто нехтує нею.
Чому вона досі не спить?
Наша нова причепа. Одержима мамою.
За зовнішність ми назвали її Голлівудським Створінням.
Чому вони такі?
Голлівудське Створіння атакує солодкістю.
Ходімо. Пішли в номер.
Мамо, дивись!
О, ще одна загублена душа.
Ти загубився?
У тебе нікого нема?
Навіть мами?
Я впевнена, що його мама поруч, Бембі.
-Правда ж, вона викапана Різачка? -Ага.
Різачка йде!
Не роби так. Ти мене лякаєш.
Бембі?
Відведеш цього негідника в номер? Мабуть, голодний?
-Звісно. -Ходімо.
Невідомо, чи знає дівчина про вбивство.
Чи вона спільниця? Доказів немає.
Наразі вона чиста.
Що виявиться згодом — побачимо.
Два готелі, два вбивства.
Обидва під різними фальшивими документами.
Ані справжніх імен, ані адрес проживання.
Судимостей теж нема.
Ні мобільних, ані кредиток.
Жодного сліду в мережі.
Надзвичайно.
Що ти таке кажеш?
Ти про цих двох? Що тут надзвичайного?
Це що, міжнародні терористи? Їх що, «Інтерпол» шукає?
Якщо ви такі нездари, я займу цим інших.
Не треба, сер.
Ми перевіряємо камери з аеропортів.
Ми вже близько.
Скільки місяців має минути? Ви марнуєте час.
Ловіть їх негайно, ясно?
Рухайтеся. Дотисніть.
Ходи сюди.
Я рада, що ми це зробили, мамо.
Я теж, крихітко.
Мама не терпить, коли я сумую.
Хтозна, що вона зробила б, якби знала, що це через лікаря.
Тихше. Через тебе нас виженуть.
Це він нам так дякує.
Можливо, через цього негідника ми й тут, розумієш?
Тобто?
Щоб нагодувати його.
Щоб він вилікував наші похмурі серця.
Мама — чарівниця.
Одним реченням витягує мене з моря скорботи.
У мене теж був пес.
Ти мені не казала. Який він був?
То був найгавкучіший, найстривоженіший пес, якого я знала.
Мені подобався цей прикрий недосконалець.
Крижана Королева, звісно, ненавиділа його.
А чому «прикрий недосконалець»?
Бо він всього боявся.
І тому був таким агресивним.
Глибокий страх
без очевидної причини.
То наша люба донька гадає,
що ми заслужили на скандал.
Це так вона нам дякує.
Ти не думала про наслідки? Що нас з багном змішають?
Ні, не так.
Ти все продумала.
Ще один такий як ти, наче тебе мало?
Скажи мені, хто батько цієї штуки?
Відповідай!
Заткніть цього шаленого, заради Бога!
Ми все виправимо, доки твій тато чи будь-хто інший не дізнається.
Я негайно домовлюся з лікарем.
Я не піду до лікаря.
Що?
Подивися мені в очі і повтори.
Ми не підемо до лікаря.
І скажи своєму лакею,
щоб відчепився від мого пса.
Геть!
Ти не торкалася сніданку.
Я не хочу їсти.
Їжа мені набридла.
Я не голодна.
Через згадку про твого прикрого пса?
Нещасливий кінець, так?
Ти й гадки не маєш, як далеко сягає бабусина жорстокість.
Моторне мастило...
ГАЛЬМІВНА СИСТЕМА
Гальмова рідина.
Що з тобою зробили?
Що вони наробили?
Я не дозволю тобі вбити мою дитину.
Я не дозволю вам обом вбити мою дитину.
Мені так шкода твого пса.
Ти стільки всього пережила.
Ти не шкодуватимеш.
Поки я тут.
Привіт.
Цю красуню треба годувати органічною їжею.
Не можна давати їй що завгодно.
Невже ми маємо терпіти цю солодку атаку?
Звісно, що ні.
Але ми не дамо їй шансу.
Наша огида до неї,
гадаю, підніме їй настрій.
Лосьйон.
-Що вона сказала? -Не знаю.
Лосьйон, кажу.
Схоже, мама красуні ним нехтує.
У неї ніс і щоки потріскались від холоду.
-Що їм від нас треба, мамо? -Кому, крихітко?
Їм.
Голлівудському Створінню,
Балакучій Жінці,
власникові готелю.
І...
лікареві.
Вони не самотні, як ми.
У них є пари, друзі.
У них є дім.
Чому вони переслідують нас?
Тому що бачать,
що нас зовсім не турбує те, за що вони рвуть одні одних на клапті.
Тому вони думають, що ми слабкі,
тому принижують нас за першої нагоди.
Тому я маю їх провчити.
Їж спокійно.
Як справи? Є новини?
Вони виїжджали за кордон під різними документами.
Лондон, Нью-Йорк, Індія. А тепер по готелях тут.
Їздять узбережжям. Від Егейського до Середземного. Великі готелі, люкси.
Після смерті лікаря переїхали в інший готель.
Такий собі тур готелями.
Це смішно. Вони що, бездомні?
Де вони беруть стільки грошей?
Нам не вдалося встановити їхні особи,
тож на це ми відповісти не можемо, сер.
Є записи з камер спостереження.
Автобус їхав у напрямку району Урґюп і Каппадокії.
Рухаються вглиб країни.
-Негайно їх заарештуйте. -Так, сер.
Поїдемо туди, щойно визначимо їхній готель.
Гаразд. Я полегшу вам роботу.
Порозсилаю ці фото по готелях, коли ви виїдете.
-Добре. -Може, зійдеться.
Як скажете.
Ось так.
Поквапся, гаразд?
Я повернуся, щойно знайду його маму.
Іди сюди. Ходімо.
Ходімо. Швидше. Давай.
Біжи.
Мама каже, що колись мене випустить.
Мама може все.
Захоче — випустить мене з-під крила.
Але навіть вільною,
я завжди буду з нею.
Годі дуріти.
Поклич свою маму. Кажи: «Я тут!»
Агов! Повернися. Ти куди?
Назад! Агов! Нам треба знайти твою маму.
Де ти?
Ти тут?
Тут нікого нема. Хто побачить?
Гей! Що ти тут робиш? Чого витріщилася?
Вибачте. Я свого песика шукаю.
Песика? Ти дебілка чи що?
Боже ж ти мій.
Вибачте, справді. Вибачте.
Геть звідси, негайно!
-Усе добре. Заспокойся. Що з тобою? -Не знаю. Вона мене налякала.
Я перелякана, бо читала про вбивства у готелях.
Вбивства у готелях?
А ти не чув?
Лікаря зарізали канцелярським ножем.
Ого.
А перед тим — власника готелю.
-Вбивцю прозвали Різачкою. -Треба ж таке.
Лікаря зарізали канцелярським ножем.
А перед тим — власника готелю.
Бембі? Усе гаразд?
Щось сталося, крихітко? Тебе хтось скривдив?
Говори. Скажи мені.
Малий негідник з мамою добряче мене поганяли, мамо.
Подих перехопило.
Серце розривається.
Крихітко.
Що сталося?
Може, підемо в номер?
Я дуже хочу пити.
Бембі?
Досі не напилася.
Оце мене висушило.
Бачила б ти, який він був радий знайти маму.
Я з ними бігала таємними ходами.
Я виснажена.
Мушу ще випити.
Вибач. Мені так соромно.
Крихітко, припини.
Розкажи мені, що сталося.
Дивись мені в очі.
Нічого не сталося.
Ніхто мене не скривдив.
Піду переодягнуся.
ПАСПОРТ
Ох, мамо.
Я нарешті згадала Клятву Бембі.
Тільки мені можна змусити тебе плакати.
І тільки тобі — мене.
На те я тобі й мама.
Мама з тобою...
щоб провчати тих, хто тебе скривдить.
Не став питань, що розіб'ють мене на друзки. Зараз не час.
Ти зробила це через мене. Через мене.
Чекай!
Зачекай на мене!
Вислухай мене.
Ми ні від кого не тікаємо. Я зрозуміла, мамо.
Мої дідусь і бабуся мертві. Їхні лакеї не полюють на нас.
Послухай, крихітко.
Я знаю, від кого ми тікаємо.
І що сталося з лікарем і власником готелю.
Ти зробила це через мене.
Ні!
Мама не кривдить тих, хто цього не заслужив.
Не картай себе.
-Я знаю, ти зараз хочеш втекти. -Мамо.
-Ти вперше бачиш мене в іншому світлі. -Мамо!
Бідолашна. Що їй ще лишається? Звісно, тільки ридати.
Бо мама красуні надто її занедбала.
Ну-ну. Он як?
Мама красуні нехтує нею.
Нарешті мама красуні заговорила.
Впийся цим тріумфом і дай нам спокій.
-Ходімо. -Що це має означати?
А що неясно?
Ви мені дуже сподобалися.
Я просто думала, що ви не такі, як усі.
-А ви... -Слухай сюди, дурепо.
Ти дратуєш нас самою своєю присутністю.
Роззуй очі.
Яка ви груба.
Ніхто мені ніколи такого не казав.
Чому ти плачеш? Що вони тобі зробили?
Вона мене образила.
Я була з ними ласкава, бо вони сам-на-сам.
Мені їх було шкода.
Ти душевнохвора.
Божевільна, що переслідує людей під маскою солодкості.
Ти ким себе уявила? Прозвати мою жінку душевнохворою?
Бо це факт. Твоя дружина — душевнохвора.
Сер, конфліктна ситуація на мості.
Та ти хоч знаєш, хто я?
Знаю. Ти козел.
Присягаюся, я її вдарю. Тримайте мене. Кохана, вона явно божевільна.
-Спокійно. -Пане, ходімо.
Заспокойся, любий.
Пане, заспокойтеся. Пані...
Досить!
Чого вам усім від нас треба?
Крихітко!
Хотіла б я мати твого канцелярського ножа.
-Якби він там у мене був... -Дурненька. Пакуй речі.
Нам треба негайно їхати звідси.
-З Голлівудським Створінням усе добре? -У нас нема часу.
Мамо, що відбувається?
ПРИВАТНА ОХОРОНА
Таксі.
Я не працюю.
На автовокзал. У нас автобус за 15 хвилин.
Їх тут немає, сер.
-У вестибюлі дивилися? -Всюди обшукали. Їх ніде немає.
Слухаю.
Поводься природно.
Мама з дочкою в тебе? Поліція хоче знати.
Гаразд. Як скажеш.
Он як? Та ну. Не хвилюйся.
Висаджу людей на автовокзалі і приїду.
Зупини машину.
Ми виходимо.
Не зрозумів, пані?
Зупиниш? Я заплачу за всю поїздку.
Нам ще далеко.
Ти глухий? Я сказала, зупинися.
-Ходімо. -Можна було й не грюкати.
Сюди.
Куди вам, пані?
Просто їдь. Я покажу.
Тепер можна розслабитися.
Питай, що хочеш.
Чому ми так раптово втекли, мамо?
Той старий у готелі висів на телефоні.
Ще й таксист роздратував своїм дзвінком.
ПРИВАТНА ОХОРОНА
Сюди. Проходьте.
А з Голлівудським Створінням усе добре?
До біса Голлівудське Створіння.
Це все через неї.
Агов. Перепрошую.
Пане, зніміть ремінь і пройдіть ще раз.
Ходімо. Пішли по квитки.
Йдемо.
Ремені й годинники...
Ми біля автовокзалу, сер.
Так. Ми в тому районі.
Добре. Гаразд.
Вони поїхали на таксі в аеропорт.
Вперед.
-Де тут вихід? -Сюди.
Ти відповіси мені?
Так, крихітко.
З Голлівудським Створінням і її чоловіком усе добре.
То ми втекли через старого на телефоні?
Той старий був начальником охорони готелю.
Певне, відставний поліцейський.
Темні хмари густішають. Я це відчуваю. По нас уже йдуть.
Ходімо.
Вони просто вискочили з таксі.
Що ми робимо?
Ми постійно бігаємо з місця на місце.
-Що таке? -Ці двоє.
-А що вони? -Можливо, вони з поліції.
-Звідки ти знаєш? -Просто знаю.
Я поліцаїв здалеку бачу.
Ходімо. Доповімо штабу.
Вони таки поліцейські.
Мама врятувала нас від стількох неприємностей.
Закладаюся, той старий нас здав
і вони простежили за нами на таксі.
-Тоді треба щось робити, мамо. -Ми летимо за кордон.
Вилетимо якнайшвидше.
Як скажеш.
-Ходімо по квитки. -Ходімо.
Ти щось задумала?
Так.
Навчи мене, мамо.
Чого навчити?
Як передчувати проблеми.
Як уникати неприємностей. Розпізнавати поліцейських під прикриттям.
Навчи мене всього цього.
Нащо воно тобі?
Щоб і я карала Причіпних Душ, які нас кривдять.
Тобі сподобалося?
Навіть дуже.
Я навчу тебе, але не забувай про те, що зараз почуєш.
Якщо ризикнеш битися з чудовиськом —
ризикуєш і сама ним стати.
Переклад субтитрів: Тарас Малкович